Atlétika
Moravcsik Angéla
Az MTK-alapító, Szekrényessy Kálmán élete. „Az osztrákokat zavarta a magyar úszósport fejlődése”. 49. rész.
Európa fejlettebb felének országai ezekben a pillanatokban kezdik szervezni első hazai és nemzetközi úszóversenyeiket.
1881. július 5-én a császárváros, Bécs is kirukkolt a maga dunai viadalával melyet éppen a neves magyar úszó jelenléte tett nemzetközivé. Az osztrák szervezőkben fel sem vetődött Szekrényessy távolmaradása.
A sógorokat némiképp frusztrálta a rivális nemzet soraiból származó világhírre szert tett úszó sikersorozata, ezért kívánták Szekrényessyt hazai pályán és a távúszónak kevésbé kedvező, rövidebb távú gyorsasági verseny jellegű kihívás elé állítani. Kellő hírlapi csipkelődés és erőfitogtatást követően került sor magára a sportviadalra. A mérsékelt hosszútávnak megfelelő 5160 méteres pálya teljesítésére a Dunában, a „nussdorfi csúcs” és a „Reichsbrücke” közötti szakaszon, a „Professionatusok és amateurök” külön részvételével került sor.
A helyzet komolyságát mutatja, miszerint a kezdeti fogalomzavarnak köszönhetően Szekrényessy ill. az osztrákok klasszisa, Bachmayr is az amatőrök közé számítódott, míg egynémely, régebbi egyesületi tagsággal rendelkező kedélyes bürger, a „professionatusok” táborát „erősítette.”
Az amatőr egyesületi mozgalom megindulásakor még több volt a fehér abrosz mellett aktív, boros poharat és sörös kancsót emelgető polgár az egyletek háza táján, mint a fizikálisan is rátermett fiatal. Ezt természetesen, sem lebecsülni, sem elítélni nem lehet, főként, ha tekintetbe vesszük az angol klubok hasonló genezis-pillanatait. Az ősállapotnak éppen arra volt szüksége, hogy minél nagyobb társadalmi agilitást tudjon felvonultatni, ahogy akkor nevezték: a „nemes sport” ügye mellett.
Az emelkedett hangú társasvacsorák érzésvilágából kinövő egyleti életnek – lett légyen az Bécsben vagy Budapesten – épp olyan szüksége volt sramlira és cigányzenére, bécsi szeletre és zónapörköltre, mint a férfitársadalom aktivitását fokozó sörre vagy nemes borra.
És szépapáink végezték dolgukat, gyűléseztek, kvaterkáztak, daloltak, mulattak, alkottak. Sokszor példa értékűt, és maradandót.
Az osztrák és magyar felső, de leginkább középosztály között az egész Monarchia alatt húzódó rivalizálás a sport területén is felütötte a fejét. Ez mutatkozott meg a versenykiírás tekintetében is. A hónapokkal korábban beharangozott első magyar úszóverseny (Vác-Bp. 1881. július 10.) rendezvénynapja előtt, mindössze öt nappal korábbra írták ki az osztrákok a maguk dunai versenyét, csakhogy nemzetközi verseny tekintetében az elsőséget magukénak tudhassák.
A MAC-nak le kellett nyelnie ezt a békát, és a sport érdekében végső soron örömmel fogadta az újabb sporteseményt. A Magyarországot képviselő Szekrényessy Kálmán már napokkal korábban kiutazott a császárvárosba, ahol szokásával ellentétben nem unokatestvére (Szekrényessy Kornél) tulajdonában álló Hotel Wandl vendégeként mulatta napjait, hanem – hazafias indíttatásból – a „Hotel Kőnig von Ungarn” falai között szállt meg…